Det finns toppupplevelser under vår resa genom världen.
Sällsynta och klara ögonblick när allt verkar rätt
och vad som helst är möjligt.
Det finns vanliga dagar då vi inte är helt medvetna
om vad som finns i vår framtid,
men vi vet ändå att den finns.
Det finns även konstiga stunder när inget går ihop.
Vi sitter och väntar på svar som aldrig verkar komma.
Men det är alla dessa bra och dåliga ögonblick
som utgör livet.
Och det viktigaste att göra här i livet
är att leva det.
-Var ska jag ställa lådan? -I köket, tack.
-Benjamin, stanna i trädgården! -Ja, mamma!
-Ska den här till sovrummet? -Ja, tack.
Du pratar lustigt.
-Vad heter du? -Ben.
Vi har precis flyttat hit från England.
-Pratar alla lustigt där? -Inte enligt mig.
-Ava, middag! -Jag kommer!
Det var så det började.
Vi ses!
För Ava och mig.
Det var ögonblicket som förändrade mitt liv.
Ben! Du kan inte gömma dig länge. Jag är bra på...
Din knäppskalle!
En dag ska jag ut och segla på riktigt.
Då följer jag med.
Bara om du hinner hem först.
-Hit med den! -Du kan inte ta mig!
När vi växte upp förvandlades alla låtsaslekar till något mer...
Något verkligt...
Något stort.
Charlie, flytta på dig.
Är ni redo?
Får jag lov?
Michael gör så att ni får sparken.
Han blir aldrig anställd av någon som inte är släkt med honom.
-Jag saknar dig. -Jag saknar dig också.
-Men vi ses nästa vecka. -Nu är jag trött.
-Jag älskar dig. -Älskar dig också.
God natt.
Varsågod.
-Vad får det lov att vara? -En hasselnötslatte.
Visst.
-Un café au lait, s'il vous plaît. -Visst.
-Tack. -10 dollar.
-Du gör det med flit. -Vad menar du?
-Jag sätter mig. -Uppför dig.
-Tack. -Visst.
En stor varm choklad med extra grädde, marshmallows och vanilj.
-Den är min. -Hejsan.
Hej.
-Sötsugen? -Ja.
Julstämning i en kopp.
-Hur gick provet förra veckan? -Ganska bra. Jag fick nog 96.
-Oj. -Och du?
Det gick ganska bra.
Sex poäng bättre.
-På rätt väg. -Ja.
-Vi ses i studiegruppen nästa vecka. -Ja.
-Jag måste sticka, men vi ses. -Okej.
Tack.
Den är din.
-Vem var det? -Vem då?
Snyggingen du pratade med.
David är bara med i min studiegrupp.
-Får jag också vara med? -Nej, för du går inte den kursen.
-Men jag ser något att studera. -Det tror jag säkert. Jösses.
Jag jobbade som limousinechaufför och var praktikant på pappas arkitektbyrå,
så jag hade fullt upp.
Okej.
Kör fort. Vi har bråttom.
Detsamma.
Ja.
Toppen! Tack så mycket!
Kolla, Ben. Jag fick ett mynt.
Till Washington.
-Det ligger 65 mil härifrån. -Du får mycket pengar.
-Vad är det? -Hör du?
Vad gör hon?
Du!
Gråter hon?
Jag tror det.
Jösses.
-Du får ta det. -Glöm det.
Jag kan inte.
Han är ingen...
Nej, det är inte...
Och hon påstår att det är mitt fel!
Att det är mitt...
Jag vet.
Ava.
Hej, ledsen att jag är sen.
-Var är alla andra? -Det blir nog bara vi.
Okej.
Vad tyckte du om dagens lektion?
Jag vet inte vad han pratade om, men jag ritade en apa i cylinderhatt.
Okej.
Vi har visst mycket att gå igenom.
Jag skojar bara.
Jag följde ditt råd och gjorde lite anteckningar.
Okej.
Ser bra ut.
Tycker du? Jag brukar inte klä i rött, men den här är nog tillräckligt matt.
Ursäkta.
Jag menade anteckningarna.
Ja, jag vet.
Så...
-Kapitel sju. -Ja.
Kapitel sju.
Vilken sida är du på?
Okej, kolla i min.
Det är Petruchio som pratar, en klassisk narcissist.
Han är alltid lite stel.
-Det är ingen sjukdom. -Det...
-Du vet väl att det är en tupé? -Sluta!
-Inte så illa. -Det är jättebra.
-Du borde bli lärare. -Det vill jag faktiskt bli.
-Jaså? -Ja.
Skolka inte i morgon
bara för att du festade i biblioteket hela natten.
Jag får nog baksmälla av de gamla böckerna.
Ta ett par huvudvärkstabletter och ring mig.
Säkert?
-Tack för att du följde mig hem. -Ingen orsak.
Okej.
Vi ses.
-Vi ses. -Okej.
Hej.
Jag trodde inte att du skulle svara och tänkte lämna ett meddelande.
Jag är vaken.
Jag har goda nyheter.
Jag är ledig i helgen.
På riktigt?
Vill du sticka? Du har väl något projekt på gång?
-Ja, men du har latat dig. -"Lata sig", "delegera"...
Samma sak.
-Stick du, så stänger jag. -Vad är det med dig?
-Vadå? -Vad menar du?
Du har varit på dåligt humör i en månad och jag börjar tröttna på det.
-Jag är inte på dåligt humör. -Visst.
Inte alls.
Ledsen, Ava är bara arg på mig för att jag inte har kommit på ett tag,
men jag måste ju jobba och studera.
-Varför tolererar du det? -Jag älskar henne.
Jag vet, men...
Det är mycket möda för "sann kärlek".
Du förstår inte.
Du har rätt.
Jag förstår inte.
Men jag är nyfiken på fransyskan.
-Stick hem. -Jag är bara nyfiken.
Det är två timmar bort.
Det är bara en bilresa och du säger alltid att Ava vill hälsa på.
-Stick. -Två timmar är ingen fara.
-Lägg av. -Jag kan yla mot månen hela natten.
Så här...
-Stick! -Hela natten!
Ledsen att jag är sen.
-Vad fin du är. -Tack.
Nu kör vi. Jag är vrålhungrig.
Hur går det med praktiken?
Bra.
Stressigt.
Men av arkitekterna valde en av mina ritningar, så det var kul.
Vad bra.
Och förarjobbet?
Michael går mig på nerverna.
Vissa saker förändras aldrig.
Monique var på ett galleri förra veckan.
En fotograf som ska vara jätteduktig kommer dit i morgon kväll
och hon fick tag på biljetter, så...
Det låter jättekul.
Men...
-Hur kunde jag glömma att nämna det? -Vadå?
Jag måste jobba på De Luca's i morgon kväll.
Skojar du?
-Du skulle ju vara ledig i helgen. -Jag vet.
Det var i sista sekunden.
Någon var tvungen att hoppa in.
Ingen fara.
Du hade ju inga viktiga planer, så det var bara att hoppa in.
-Säg inte så. -Vadå?
Bestämmer du vad jag får säga?
Du kan väl bara berätta hur du vill ha det?
Vi måste ju tydligen anpassa oss efter ditt schema.
-Lugna dig. Folk stirrar. -Det bryr jag mig inte om.
-Vad... -Anka.
Är du säker på det?
Du hinner kanske inte äta upp med tanke på ditt schema.
Ugnsstekt kyckling.
Tack för en underbar kväll.
Det var värt bilresan.
Varför kom du när du inte är ledig hela helgen?
Jag ville bara träffa min kära flickvän, men hon är visst inte här.
Jo, hon är här. Hon sitter bara och väntar nuförtiden.
Det är inte mitt fel.
Du kommer aldrig till mig. Jag måste alltid köra till dig.
När jag ringer är du ute med dina vänner, så låtsas inte att du sitter ensam.
Vart ska du?
-Det här går inte! -Vad menar du?
Du bryr dig inte om oss lika mycket som förut!
Jag känner mig oviktig!
-Bryr jag mig inte? -Nej!
Jag anpassar mitt schemat för att kunna komma hit.
Jag är ingen knähund som lyder din minsta vink.
Jag har förpliktelser. Vi är vuxna nu!
Visst, du har rätt!
Jag förväntar mig alltid att du ska komma.
Det beror kanske på att du säger att du ska komma.
Vad galet av mig att tro dig!
Du pratar om förpliktelser, men förhållanden kräver också arbete.
Om vi verkligen hörde ihop skulle jag inte behöva jobba så hårt.
Om du är så trött på det borde vi kanske ta en paus.
Kanske det.
Visst.
God natt.
Jag vet inte. Jag känner bara att han prioriterar andra saker.
Då kan ni prata om det, eller så prioriterar du också andra saker.
-Är det ditt råd? -Oui.
-Monique Marceau, relationsgurun. -Smart. Jag skickar en faktura.
-Nej, det blir för dyrt. -Franska råd är dyra nuförtiden.
-Jag har inte råd. -Nu räcker det.
-Nej. -Okej.
Jag tänker inte ringa.
Gör inte det.
Ringa? Du är ju singel.
-Njut av det. -Jag har inte varit singel på...
-Aldrig. -Du är i dina bästa år!
Vi är fria och vilda män. Vi är djur!
-Ja. -Fria män!
-Hon kan ringa mig. -Vad...
Varför skulle du ringa henne?
-Ring inte. -Hon kan ringa.
Visst.
Men med det sagt...
-Vadå? -Det är bara...
Det känns bara dumt att kasta bort det.
Vad pratar du om?
Om man hör ihop ska det inte vara så svårt.
-Vem sa det? -Du.
-Gjorde jag? -Ja.
Okej.
Det var ditt första misstag.
Lyssna aldrig på mig för jag har väldigt sällan rätt.
Jag har aldrig varit kär, så vad vet jag?
Det är bara...
Jag tror inte att det handlar om huruvida det är jobbigt.
Frågan är om det är värt det.
Den frågan måste du ställa dig själv.
Du är skyldig mig en.
-Bjuder inte du? -Bjuder inte du?
Det var därför jag kom.
-Trevligt. -Ja.
Jag såg det här bandet för två år sedan och de var fantastiska.
Jag försökte få biljetter, men de tog slut på en gång.
Jag köade i tre dagar utan att duscha. Äckligt, men värt det.
Kevin kommer ut på scenen i en urringad rockoverall
och sätter händer på keyboarden och säger:
"Okej, alla älskare, är ni redo för rock?"
Det låter inte lika bra som när de säger det.
-Britter är underbara. -Ja, det är de.
Förlåt, men jag måste sticka.
-Är du okej? -Ja, jag måste bara sticka.
Hon är söt.
Jag vill inte ta en paus.
Du hade rätt.
Jag är ledsen.
Du är viktigast i världen och jag vill få det här att fungera
oavsett hur svårt det är.
Jag älskar dig.
Kan vi åka till fransyskan nu?
Sätt fart!
Jag hade nästan förlorat henne. Det skulle inte få hända igen.
Det är lugnt.
Den våren tog Ava examen och fick jobb som lärare.
Jag började jobba heltid på arkitektbyrån.
Allt var nästan perfekt.
JAG ÄLSKAR DIG
Tack.
AV SÅ MÅNGA SKÄL
HÄR ÄR NÅGRA AV DEM
Vad är det här?
DITT LEENDE
DINA VACKRA ÖGON
DIN BOSSIGHET
DIN PASSION
DIN STYRKA
HUR DU KÄNNS I MIN FAMN
AV DE HÄR SKÄLEN
OCH MÅNGA FLER
KAN JAG INTE LEVA UTAN DIG
VILL DU
GIFTA DIG MED MIG?
Lägg av!
-Var det ett ja? -Ja.
Herregud.
Tack så mycket.
Nu är det bara vi.
Det låter bra.
Jag trodde att folk sa att de första åren som gifta var tuffa.
Det tyckte inte vi.
-Däruppe. -Okej.
-Herregud. -Försiktigt.
-Var det kul? -Förlåt!
-Kom hit. -Förlåt!
Har du fått träffa någon av konstnärerna?
Det kittlas.
Jag pratar i telefon.
-Du sparkade mig. -Förlåt, Monique.
Ben bråkar igen.
Ta det lugnt.
Var sitter du?
Här.
Vad fint!
Vad tycker du?
Vilken underbar beige nyans.
Väldigt fyrkantigt.
Det är en bra början.
Imponerande, mr Morton.
Är du snart klar, mr Morton?
Jag är snart klar.
Vad har du jobbat med?
Oj!
Ben, det...
Det är fantastiskt.
Det är inte klart, men det är en bra början.
Ja, det är det.
-Nu sticker vi. -Okej.
-Ben! -Ja?
Kan du komma hit en stund?
-Vad är det? -Se dig om.
Jag tänkte fixa det. Det är ju bara lite kläder.
Det ligger en våt handduk på sängen.
Äckligt!
-Kom igen. -Oj.
-Ja, jag vet. -Det är illa.
-Jag vill inte lukta. -Riktigt illa.
Sluta!
Det är inte så farligt.
-Jo. -Det är det inte.
Jag är arg. Sluta.
-Det är äckligt. -Kom igen.
-Nej.
Har du saknat mig?
Nej.
Tids nog kände vi att det var dags.
Ingen fara. Det har bara gått några månader.
Ja, men jag hoppades.
Vi får försöka ännu mer.
Mr Morton, din pappa vill träffa dig.
Har jag fått utegångsförbud?
Kunden har valt din Victory-ritning. Du får hålla i trådarna.
Vad innebär det?
Du får ett kontor med utsikt och en löneförhöjning,
men det kommer även kräva att du engagerar dig mer.
Kunden har gjort en hel del tillägg.
Du måste vara tillgänglig dygnet runt och jobba övertid och sena kvällar,
men det här är din chans.
-Jag är rätt man för jobbet. -Jag vet.
Vi håller konferens i eftermiddag för att presentera dig
och det första mötet äger rum
på deras kontor i New York på torsdag morgon.
Då måste du ha något nytt att visa.
Vi åker på onsdag kväll.
Visst, onsdag kväll.
Onsdag...
BEBISDEJT
Brenda, kan du kolla om Cerulean erbjuder hämtmat?
Tack.
Jag är så glad att du är hemma.
Jag har haft mitt värsta föräldramöte någonsin.
Hur kan man försvara sitt barn
när man kan se hålen där han kastade saxen på väggen?
Ofattbart.
-Ben! -I matsalen!
Varför är dörren stängd?
Välkommen till Chateau Morton.
Nämen!
-Vad firar vi? -Det hände något i dag.
-Okej. -Sätt dig ner.
Vad har du gjort?
Det är inget dåligt.
Inte alls.
Pappa berättade att Victory har valt min ritning till det nya bygget.
-Menar du allvar? -Ja.
-Jag blir tvungen att resa lite mer... -Okej.
-...men det fixar vi. -Varför måste du resa?
Ska de inte bygga här?
Ja, men kontoret ligger i New York.
Jag måste dit på kickoff nästa vecka.
-Vilken dag? -Jag måste åka på onsdag.
Okej.
Det blir bara någon vecka här och där och det fixar vi.
Visst.
-Jag är glad för din skull. -Säkert?
Jag vet att vi borde...
Det blir ju bara några gånger här och där.
Vi har gott om tid.
Jag är stolt över dig.
-Skål. -Skål.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
Men jag fixade det inte.
Jag lät vår tid rinna iväg.
Betongen måste härdas...
Nu gäller det.
Jobbet blev för krävande.
Jag glömde bort Avas schema.
Förlåt, men jag måste sova.
Jag lovar att gottgöra dig.
Jag har... Låt mig berätta.
Jag förstår, men det är inte mitt problem.
Den andra fasen kan dra igång redan om tre månader.
Toppen.
Om ni har tid, så har vi några frågor om layouten.
Har ni ritningarna framför er?
Självklart. Vi har all tid i världen.
Visst, vi kollar på det.
Det värsta var att jag glömde bort vad som var viktigt.
Hej.
Varför är du uppe?
Du är flera timmar sen.
Förlåt.
-Victory-killarna ville... -Om du säger det ordet en gång till...
Inser du att du inte har haft tid med mig en enda kväll på två månader?
-Jag vet, men... -Nej.
Säg till om du inte är redo.
Låt inte mig sitta här och vänta på att du ska ha tid.
Varför tror du att jag jobbar så hårt? Jag försöker ju skapa ett bättre liv.
Vill du ge mig ett bättre liv?
Var närvarande!
Det är allt jag behöver, men du är inte här.
Jag är glad att du har ditt projekt, men det känns
som om du dras bort från mig och allt vi har pratat om att vi vill.
Det...
Du har rätt.
Se på mig.
Du har rätt.
Jag har dragits med och ville inte svika någon,
men det gjorde jag.
Jag svek dig.
Jag är verkligen ledsen.
Jag saknar dig.
Jag har saknat dig också.
-Jag är glad att du är hemma. -Ja.
Medan jag kämpade för ett bättre liv, så tappade jag perspektivet.
Ava hade rätt.
Vårt liv blev bättre om vi var tillsammans.
-Hejsan. -Hej.
-Inget kaffe? -Nej.
Du verkar glad.
Jag har aldrig sett dig le före morgonkaffet.
-Jaså? -Ja.
Du verkar...
Annorlunda. Vad är det?
Du har fått post.
Du borde kanske öppna det.
Är du...
Ska vi...
Ska vi bli...
Ja, det ska vi.
Akta bebisen!
Bebisen!
Du är fantastisk.
Jag älskar dig, din rackare!
-Förlåt, jag ville berätta direkt! -Hur ska jag kunna jobba nu?
-Stanna. -Om jag bara kunde.
Jag är redan sen.
-Jag älskar dig. -Samma här.
-Kavajen. -Tack.
-Älskar dig. -Älskar dig.
-Vi ska ha barn! -Jag vet!
Hej Zach.
God morgon.
God morgon, farfar.
-Mr Morton... -Brenda.
God morgon, mr Morton.
Det här blir en bra dag.
Vi ska...
Jag kan inte ens...
-Vadå? -Nej.
Det är nog för tidigt...
-Jag får prata med Ava först. -Jag måste berätta för din mamma.
-Bara mamma. -Okej?
Vi ska ha barn!
Herregud!
Ditt liv kommer att bli jättekomplicerat. Det blir underbart.
-Är du redo? -Nej.
-Självklart inte. -Är du redo?
-Jag ska bli farfar. -Ja.
Jag kommer att skämma bort dem.
När mina och Avas föräldrar fick veta, så visste snart alla.
Till och med brevbäraren.
Men det fanns en person kvar att berätta för.
Vad fin du är!
-Tänk att du är här! Du är jättefin! -Du är magnifique!
-Vill du ha te? -Oui, s'il vous plaît.
Toppen.
-Hur länge stannar du? -Till söndag.
Det räcker inte!
-Stanna längre! -Nej.
Min chef är redan sur över min spontana USA-resa.
Jag glömde plånboken.
-Hej. -Titta.
Monique, du är här!
-Du är här! -Benjamin.
Vad är det här?
Mo stannar till söndag.
-Toppen. -Min drömtjej.
-Michel. -Om jag hade varit beredd
hade jag haft på mig finshortsen.
Du borde se mig i min uniform.
Har hon sagt att jag driver företaget nu?
-Inget märkvärdigt. Jag är bara chef. -Vad kul.
Jag har en fråga. Amerikanska tjejer förstår sig inte på mig...
Ingen fråga.
Du som är en sofistikerad och vacker fransyska...
Det måste vara så att du är insatt i kärlekens konst,
om du förstår vad jag menar.
-Kom igen, Mike. -Frågan har två delar.
Låt Monique lära min fru om kärlekens konst.
Vi kommer överens.
-Jaså? -Hej då.
Hej då. Ut med honom.
-Hon tittade på mig. -Inte alls.
-Som bara den. -Ofattbart.
-Vissa saker förändras aldrig. -Jag vet.
Han är så omogen.
Berätta.
Var var vi?
Jag vet att resan kom plötsligt, men jag behövde min bästa vän.
Vad är det?
Jag är gravid.
Vadå?
En konstnär.
Han ställde ut på mitt galleri och vi kom överens.
Jag vet inte.
Jag trodde att det var seriöst.
Jag trodde att vi var kära och nu är han borta
och jag...
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag har inte berättat för någon och ville berätta för dig
för du är min bästa vän och jag klarar det inte utan dig.
Mo...
Okej.
Titta på mig.
Du.
Du klarar det här.
Det vet du väl om?
Barnet kommer att bli älskat.
Ben och jag finns här för dig.
Jag har faktiskt en fråga.
Barnet behöver gudföräldrar.
Självklart!
Jag insisterar på det.
Merci.
Och när du kommer på besök kan barnen leka med varandra...
-Är du gravid? -Ja.
-Ava. -Jag vet.
-Jag är så glad för din skull. -Jag är glad för din skull.
-Tänker du släcka? -Jag har redan lagt mig.
Jag vet, men du lämnade tänt igen.
Du är närmare. Kan inte du släcka?
Jag är inte närmare.
Varenda kväll.
Ja, på julfesten. Var köpte du dem?
Jag var där, men jag kunde inte hitta dem.
De hade bara flerfärgade och jag ville ha till festen på skolan.
Nej, onsdag.
Ja.
Är min fru här?
-Ava Morton? -Ta det lugnt.
-Ava! -Ben.
Älskling.
Mr Morton, dr Robbins.
Jag beklagar, men din fru har fått missfall.
Förlåt.
-Nej. -Hon verkar frisk i övrigt.
Jag rekommenderar...
Skicka ut rapporterna i dag. Alla måste vara överens innan vi börjar.
Vänta lite. Jag måste svara.
Hallå?
Det är jag.
Är något fel?
Blodproven är klara.
Jag är väldigt orolig för hCG-nivån.
Den kan vara hög av flera skäl, men ett av de vanligaste
när den är så här hög är att det finns maligna celler.
Vi drar inga slutsatser förrän vi har gjort fler prov.
Det var rakt på sak.
-Ursäkta? -Ursäkta mig.
Vad betyder det här?
Blodproven ser inte ut som de ska.
Vi bör göra en skiktröntgen och ta fler blodprov.
När det är klart kan jag förklara situationen mer utförligt.
Jag har bokat in skiktröntgen på sjukhuset i dag kl. 17.00.
Men det är nog ingen fara, eller hur? Det är väl bara en försiktighetsåtgärd?
Nu åker vi hem.
Resultaten såg ut som vi fasade för.
Men det upptäcktes tidigt och kunde behandlas.
Är ni redo?
Ja.
-Jag tittar till er om en stund. -Tack.
Du fixar det här.
Vi fixar det här.
Det här var vårt liv.
Den månaden såg jag den starkaste jag visste uthärda det värsta.
Jag kunde inte förhindra det.
Hon klistrade på ett leende och...
-Åh! -Åh!
...kämpade på.
En ultraljudsbild.
Helt otroligt.
Men jag märkte det.
Ava, jag är hemma!
Ava?
Älskling, vad är det?
Vad har hänt?
Vad...
Sätt dig.
Varför händer det här oss?
-Jag hatar den! -Jag vet.
Den dödade vårt barn. Jag vill bara få bort den.
Jag vet, men vi fixar det här.
Okej?
Om någon fixar det, så är det du.
Och vet du vad?
Jag älskar dig.
Inte ditt hår, utan dig.
Jag älskar dig också.
Jag gillar verkligen mitt hår.
Jag vet.
Var det en dålig idé?
Nej.
Det ser bra ut.
-Säkert? -Ja.
Du är inte ensam.
Trots att det inte var över kunde vi ändå vara lyckliga.
Tack.
Vi fick ett nytt perspektiv och världen omkring förändrades.
Vad måste man göra för att få en filt på det här stället?
Hur mår ni i dag?
Maten är förskräcklig.
-Jag ser till att skriva ner det. -Gör det.
Varför känns det som att träffa rektorn när han kommer hit?
-Jag vet. -Ler han någonsin?
Nej, det kan han nog inte.
-Hej. -Sovit gott?
Titta.
Hon är så söt.
Hälsa på moster Ava.
Älskling...
Läget, snygging?
-Jag gillar håret. -Jaså?
Jag har hört att blåhåriga har roligare.
-Jaså? -Ja.
Ta det lugnt.
Kom igen!
Du är galen!
I dig.
Älskling!
-Okej? -Ja.
Nu ska du få se.
-Jaså? -Kom hit.
Vet ni varför vi kallas patienter?
För att vi måste ha tålamod.
Inget tålamod för mig!
Det är jobbigt.
Äntligen något jag kan hålla med om.
Så ja!
-Åh! -Vänta lite.
-Jag ska bara... -Tack.
Ni är fantastiska.
Vilken festmåltid!
Tack.
Det ser gott ut, Ben.
-Okej. -Jag var med.
-Jag... -Visst.
-Jag var i köket. -Visst.
-Tekniskt sett... -Visst.
-Pappa, ber du bordsbön? -Gärna.
Hur är läget?
-Hur är det? -Hej.
Det är okej.
Ja.
Redo?
-Ja. -Okej.
Tack, Melanie.
-Vi ses senare. -Tack.
-Var är Ben i dag? -Han hade ett viktigt möte.
Gary har barnen i dag. De skulle på kalas.
Förlåt, sa jag något dumt?
Nej, förlåt.
Det är bara det att vi väntade barn innan det hände.
-Jag beklagar. -Ingen fara. Du visste inte.
-Jag ville verkligen bli mamma. -Det är klart, gumman.
Det går kanske fortfarande.
-Inte efter det här. -Man vet aldrig.
Ingenting är omöjligt.
Man kan bli mamma på flera sätt.
Det löser sig, jag lovar.
Tack.
Mrs Morton.
God jul.
Här är de senaste provsvaren.
Jag förstår inte vad det betyder.
Det betyder att jag hoppas att du aldrig kommer tillbaka.
God jul.
Är hon frisk?
Sa jag inte "god jul"?
Dr Sumrall.
Tack.
Kedjorna var borta.
Vi hade fått en andra chans.
En ny start.
Du var ju den bästa här!
Vi var tillbaka.
Där har ni veckans räkneuppgifter.
Se till att skriva ner dem ordentligt.
-Ja, fröken. -Tack.
Ava verkade gladare än någonsin förut.
Hon var starkare, lyckligare.
Trevlig sommar, mrs Morton.
Du är min favoritlärare.
Tack! Trevlig sommar!
År efter år firade vi de positiva provsvaren.
Hej.
-Hur mycket älskar du mig? -Vadå?
Hur mycket älskar du mig?
Det vet du redan.
Säg det ändå.
Jag kunde ha skrikit på dig i morse
när du lämnade en våt handduk på sängen, men jag lät bli och det säger något.
Där fick jag.
Du vet vad jag menar.
Benjamin Morton...
Jag älskar dig väldigt mycket.
-Vad bra. -Ja.
För jag fick inte öppet köp.
Jag vet att du saknar henne.
Åk dit.
-Menar du allvar? -Ja.
Herregud!
Tack så mycket! Jag måste ringa henne!
-Jag älskar förresten dig också. -Jag älskar dig!
-Vad är allt det där? -Saker till resan.
Jag trodde att du skulle till Paris för att shoppa där.
Det ska jag. Oroa dig inte för det.
Vad är det här? Vad söt.
Den är till Noey. Visst kommer hon att gilla den?
Noey lär sig engelska. Hon är helt galet smart.
Hon är inte ens tre och hon kan redan en massa ord...
Hon är fantastisk. De är så lyckliga.
-Jag är glad att du hade kul. -Det hade jag.
Jag är proppmätt.
Vi borde ha delat på efterrätten.
Det var nog tanken, men jag hann inte smaka.
Så minns inte jag det.
På tal om mat...
Berättade jag om allt vi åt?
Du vet att jag kan äta mycket,
men i Frankrike kan jag verkligen äta mycket.
Där finns crêpes runt varje hörn och massvis med ost!
Jag hade klarat mig på bara ost under hela resan...
-Titta. -Och bröd.
Vad står det på båten?
-Behöver du redan glasögon? -Kom igen.
"Je t'aime."
"Jag älskar dig" på franska.
-Som jag trodde. -Jaså?
-Det är den båten. -Vilken båt?
Kom igen. Båten!
Minns du inte den gamla båten
som alltid låg vid bryggan nära våra gamla hem?
Den hette samma sak. Jag tror att det är den!
Oj!
Helt otroligt.
Om jag minns rätt, så skulle vi segla jorden runt i den.
-Bara om du följde med mig. -Jag skulle följa med dig vart som helst.
-Kom igen. -Okej.
Upp och hoppa, födelsedagspojken!
-Hoppsan. -Ava, vad gör du?
Upp med dig! Du fyller ju år!
-Jag vill sova lite till. -Jag har ju tänt eld.
Sätt dig upp och blås ut ljuset.
Får jag önska mig lite mer sömn?
Då så...
Så ja!
Vad...
Vad har du i görningen?
Kom igen.
Jag hoppas inte att hundra personer får se mig i kalsonger.
Varenda granne-det är presenten!
-Grus. -Ja.
Jag sa åt dig att ta på skor och du lyssnade inte.
Fram med händerna.
-Okej. -Här.
Vad är det här?
Bara något där det står: "Jag älskar dig."
Hur...
Åh!
-Hur fick du hit den? -Jag har mina knep.
Du är den bästa kvinnan i världen!
Åh!
Jag älskar den.
Jag har en fråga.
När ska vi ut och åka med din båt?
-Vår båt. -Okej.
-Vår båt. -Jag gillar det.
Tack!
Varsågod. Grattis på födelsedagen!
Hoppa ombord!
Oj!
Vi har mycket att göra.
-Ja. -Titta.
Inte i toppskick, men det blir mödan värt.
Det här är otroligt.
Åh!
Vi borde nog investera i en slipmaskin.
Jag fixar lunch.
-Vill du ha något? -Gärna.
Kommer strax.
Det finns inget lätt sätt att säga det på.
Det har bildats metastaser.
Cancern är aggressiv och har spridit sig mer än väntat.
Enligt testerna har lungorna, lymfkörtlarna och levern drabbats.
I den här sortens fall finns det få behandlingsmöjligheter.
Beroende på kroppens tillstånd väljer vissa bort behandling
till förmån för läkemedel för att få det så bra som möjligt.
Men vi har redan klarat det en gång, så vi klarar det igen.
Ben, du måste försöka förstå.
-Den är i fjärde stadiet. -Okej.
Berätta bara hur vi undviker att den når det femte stadiet.
Det finns inget femte stadium.
Nej.
Ursäkta.
Ni har några svåra beslut att fatta.
-Du kan ringa mig när som helst. -Tack.
Jag beklagar.
Vi klarar oss.
Ben!
Han har fel! Vi vänder oss till någon annan.
Vi klarar av det en gång till.
Jag tänker inte bara stå här
och låta honom berätta att vi inte kan göra något.
Jag accepterar det inte!
Vi accepterar det inte!
-Ben... -Nej!
Nej.
Det är för snart.
Jag skulle kunna få tusen år med dig och det vore ändå för snart.
Jag vill inte lämna dig.
Men jag är inte rädd.
Det är jag inte.
Jag...
Jag kommer bara sakna dig så mycket.
Jag älskar vårt liv.
Nej...
Det har inte varit långt nog.
Men jag ångrar inget.
Och det viktigaste för mig efter allt det här
är att du inte heller gör det.
En dag åker du ut med båten på riktigt
och då finns jag hos dig.
Vila nu. Jag älskar dig.
Jag älskar dig.
Hej gumman.
Jag älskar dig.
Vi ses i morgon.
Jag vill hem.
"I sin stora barmhärtighet har han fött oss på nytt
"till ett levande hopp
"genom Jesu Kristi uppståndelse från de döda
"till ett arv
"som inte kan förstöras, fläckas eller vissna
"och som väntar på er i himlen
"ty Guds makt beskyddar er genom tron
"fram till den frälsning
"som finns beredd att uppenbaras i den sista tiden."
Oavsett hur mycket man förbered sig för att förlora en närstående...
Oavsett hur lång tid man har på sig att acceptera det i sinne och hjärta...
Så kommer det ändå som en chock när man slutligen inser
att den man håller av inte finns längre.
Jag kommer på mig själv med att gång på gång säga:
"Hon är borta."
Både hon och tusen andra saker som gjorde livet underbart.
Längtan efter att komma hem till henne efter jobbet.
Glädjen över att höra hennes röst på telefon.
Känslan av hennes hand i min.
Ljudet av hennes skratt, värmen i hennes leende.
Ersatt av en isande vetskap om att det aldrig kommer tillbaka.
Ava är borta.
Stick!
-Kan jag hjälpa dig? -Ja.
Jag bor i huset intill och tänkte att du kan behöva den här.
Jag tänkte lämna tillbaka den.
Du...
Om det går bra, så vilar jag på bänken en stund.
När min fru gått bort hade jag en massa fotoalbum.
Jag tittade inte i dem.
Jag kunde bara tänka på alla bilder som aldrig skulle tas.
Våra bästa år fanns i albumen.
Ingen kan berätta hur man kommer över det.
Folk kan försöka, men ingen vet hur det känns bättre än en själv.
Men jag har en sak att säga.
Du hinner fortfarande med många fler foton.
Mr Charles, kan jag få den nya?
Hej.
Charlie. Hur är det?
Jag vet inget om baseboll, men kricket älskar jag.
-Ja, det gör du. -Det är min grej.
Du ser bra ut.
Jag tog med tejp för att jag älskar dig.
Vill någon ha snacks?
-Jag är vrålhungrig. -Ja.
Jag fixar dricka.
-Okej? -Jag har chips och kex.
Ser ut som den där hemska nachosmaken.
Ta god tid på dig. Ingen är törstig.
Visst.
-Hallå? -Hej.
Får jag prata med Ava Morton?
Det här är hennes man.
Kan jag hjälpa till?
-Är du mr Benjamin Morton? -Ja.
Mr Morton, jag ringer från socialtjänsten i Marseille.
Känner du och din fru ms Monique Marceau?
Ja, hon är...
Hon var min frus bästa vän.
Jag beklagar att jag måste berätta över telefon,
men ms Marceau dog i en bilolycka för ett par veckor sedan.
Jag förstår att det här är svårt,
men det står att ni ska ta över över vårdnaden
vid ms Marceaus död.
-Är Noey oskadd? -Hon har placerats på ett kloster.
Jag ringer för att fråga när ni kan komma till Marseille.
Om ni vill ta hand om barnet måste ni skriva på en del papper
och det krävs rättsliga förhandlingar om ni vill ta med henne till USA.
Hör på...
Min fru har gått bort.
Hon dog för några månader sedan.
Ursäkta. Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag beklagar verkligen.
Jag förstår hur överväldigande det här måste kännas.
Det finns andra alternativ om du inte kan ta hand om barnet.
Det finns inga anhöriga,
så den näst bästa lösningen är ett tillfälligt fosterhem.
De kommer att ta väl hand om henne.
Om du längre fram bestämmer dig för att du inte kan vara vårdnadshavare,
så kan en adoptionsprocess...
Vilken fin docka.
Merci.
Moster Ava gav den till mig när jag var liten.
Jag vet.
Hon bor i himlen med mamma.
Ja, det gör hon.
Jag saknar mamma.
Jag också.
Vi kanske kan sakna dem tillsammans.
Je suis Nouvelle Vie Marceau, men jag kallas för Noey.
Det kan du också kalla mig.
Gärna.
Du kan kalla mig...
Morbror Ben.
-Ska jag bo hos dig, morbror Ben? -Om det går bra.
Gillar du pannkakor?
Jag älskar pannkakor.
Då går det bra.
Noey!
Monsieur Morton.
Jag är glad att du kom.
Hur var resan?
Bra. Låt mig hjälpa till.
Tack.
Bonne nuit.
Au revoir.
Det finns toppupplevelser under vår resa genom världen.
Sällsynta och klara ögonblick när allt verkar rätt
och vad som helst är möjligt.
Det finns vanliga dagar då vi inte är helt medvetna
om vad som finns i vår framtid,
men vi vet ändå att den finns.
Det finns även konstiga stunder när inget går ihop.
När vi känner oss bortglömda.
När himlen blir till koppar.
Men det är alla dessa bra och dåliga ögonblick
som utgör livet.
Och det viktigaste att göra här i livet
är att leva det.